Rozhodll jsme se letět na Měsíc.
Chceme v tomto desetlletí letět na Měsíc a dokázat ještě víc.
Ne proto, že je to snadné, ale proto, že je to obtížné.
Na motivy knihy Andrewa Chaikina "A Man on the Moon"
- Podívej se. - To je krása.
Vžlvotě jsem snad nebyl pyšnější, věřte ml.
ZE ZEMĚ NA MĚSÍC
Ti, kteří lětají do vesmíru, musí splňovat fyzickě požadavky.
Mnohem větší nároky se kladly na ty, kteří letěli na Měsíc.
Museli to být nejen zdatní piloti a technici,
ale museli znát i teorii a praxi fyziky, astronomie, geologie,
pokud možno i historie, museli být dokonce básníky a výtvarníky.
Důvod tak renesančních požadavků na astronauty byl prostý:
Nejlepší popis toho, jakě je to na Měsíci, se dal najít
jen v zážitcích a vzpomínkách těch, kteří tam přišli.
Nachází-li se Bůh v detailech našeho světa,
pak tyto detaily musí objevit a popsat lidě,
kteří se vydali ze Země na Měsíc.
ČÁST DESÁTÁ
GALILEO MĚL PRAVDU
Tady je další, Jlme.
Vezmeš vzorky půdy? Vyfotím to.
- Dobře. - Naber to mezl nlml.
Rozumím.
Tady je velký úlomek. Odštípl se přl nárazu.
Ty kusy jsou zhruba stejné.
- Moc půdy tu není, co? - To tedy ne.
Neměl bys vzít vzorek taky z té vrstvy u kráteru Spur?
Ano, ale z nejhlubší vrstvy, ted'jsme na okrajl.
- To bude lepší. - Souhlasíš, Jlme?
Ano.
Tak jdeme dolů a...
- Nabereme ten zvláštní? - Ten zvláštní.
Tamhle je jeden zvláštní. Podívej se, ten kráter protl nám.
Má takový bílý okraj.
Dave, vezměte, co se dá.
Najděte sl místo, kde by se daly použít hrábě.
Tady by se to hráběml udělat dalo, Joe.
Ano, vypadá to tu dobře.
Tamhle po sluncl od nás je velký balvan.
Určltě to vldíš, Joe, je šedý.
Je to nádherný klastlcký materlál, šedý a bílý.
To je nádhera.
Za chvllku tam budeme.
Dave, obrázky už mám.
Jak myslíš, že by se to dalo nejlíp nabrat?
Nejspíš rozbít a vzít kousek zespodu.
A nebo bys mohl možná sebrat celou tu horní část.
Zkusím to.
Jde to, je to bílý klast.
Je asl... No nazdar.
Panejo. Mám...
- Podívej se. - Vldíš, jak se třpytí?
Paráda.
- Jako bych tam vlděl dvojče. - Hádejte, co jsme našll.
Hádejte, co jsme našlll
"Je čas to pořádně rozjet"
Přednáška mineralogie Duben 1969
Xenolit je spojení hornin v podobě pomalu chladnoucích krystalů
ve velkě hloubce a vyvržených na povrch nárazem nebo vulkanicky.
Hlavní a záložní posádka Apolla 15
Je-li obsah SiO2 v plutonickěm magmatu nízký,
vznikají místo živců feldspatoidy.
Třetí osa je malá.
Podle krystalových dvojčat určíme, že jde o plagioklas,
tudíž feldspatoid.
Dave Scott Velitel Apolla 15
Tohle jsi vydržel osm let?
Jack Schmitt Záložní pilot Apolla 15
Nejsou všichni takoví.
V nízkokřemičitěm prostředí vzniká nefelin, sodalit, hackmanit...
Ne, proti dr. Pembertonovi nebo dalším učitelům
nic osobního nemám.
- Ale je čas to pořádně rozjet. - Výuka vám nestačí?
Těžko jsem to prosazoval.
Vážíme si toho, Dekeu. Souhlasím, že to není ideální.
- Ale systěm je podle mě dobrý. - Myslíš?
Ano. A myslím, že astronauti musí převzít část zodpovědnosti.
Tví kolegově, bez urážky, jsou jen piloti.
Nejlepší piloti na světě, ale nemají vědeckě mozky.
- Takže jsou k ničemu? - Dokážu ti to.
Někteří jsou velmi slibní.
Ale ještě jsme neměli velitele, který by je vedl v tomhle oboru.
Tak co bys chtěl, Jacku?
Najít učitele, který v nich ty vědeckě mozky probudí.
Kalifornský technologický institut
Pasadena, Kalifornie
Profesore?
Profesore Silvere!
- Lee, jste tam někde? - Kdo je tam?
Jack Schmitt, profesore.
- Jack Schmitt? - Ano.
Míval jsem studenta Harrisona Schmitta.
Slibný mladý terěnní geolog. Škoda, že nepokračoval.
Ano, vím. Maličko odbočil.
Pojd'te nahoru, Jacku Schmitte.
Děkuji.
Řekni mi, příteli, kdes vzal tak zajímavý granát?
- Co myslíte, že to je? - Žula.
A zezadu?
Zelená zrna?
- Olivín? - Což je podivně, že?
Jakě je za tím asi tajemství?
Jakou cestu musel ten drobný xenolit podstoupit!
Profesore, mám pro vás nabídku.
No, nazdar.
Pomozte z astronautů udělat terěnní průzkumníky.
Asi jste v úzkých. Lunární geolog nejsem.
Oni snad na protest rezignovali?
Vím, že NASA není mezi vědci příliš populární.
- To není. Ale vás získali, co? - Ano.
Co tam s vámi vyvádějí?
Jsem náhradník posádky Apolla 15
a mám slušnou naději na Apollo 18, alespoň mi to řekli.
- Blahopřeji. - Děkuji.
Mohu až do Apolla 18 doporučit pro sběr vzorků roboty?
Jsou levnější, bezpečnější
a hlavně mají velmi malě ego.
Kolegově jsou odhodlaní, motivovaní a velmi chytří.
Lidi na výuku Měsíce máme.
Ale potřebujeme někoho, kdo je naučí Měsíc opravdu vidět.
A to vy umíte.
Jsem potěšen, ale práci už mám. Na plný úvazek.
Přesto vám přeji úspěch.
Bylo mi potěšením se s vámi opět setkat.
- Díky. - Hodně štěstí.
- Co kdyby se tam našlo tohle? - Co?
Co kdybyste naučil astronauty, jak na Měsíci najít tohle?
Jakou cestu musel tenhle kamínek urazit!
"Záhada mrtvě kočky"
Řeknu to takhle: Terěnní geologie je jako řešení záhady mrtvě kočky.
Když mi ji ukážete, řeknu jen, že je to kočka a že je mrtvá.
Pohoří Orocopia, Kalifornie Květen 1970
Ale když mi řeknete, že se našla uprostřed silnice...
Co ji zabilo?
- Auto? - Kamion?
Únava z vedra.
Už to začínáte chápat. Dobrá.
Najdete mrtvou kočku v kuchyni restaurace. Co ji zabilo?
Kuchař?
O čem to mluvíme, Jacku?
- O souvislostech? - O souvislostech.
O souvislostech. O rozdílech mezi zvířetem přejetým a k jídlu.
Orocopia, pánově.
Disneyland terěnního geologa.
Tady jde jenom o souvislosti.
Jacku, ty už to znáš, tak bud' prosím tiše.
Jime, řekni mi něco o tomhle.
- A co? - Začni tím, co vidíš.
- Žula? - Dobře.
- To je přirozená hornina. - Správně.
A co ji podle tebe vyhladilo?
- Voda? - Možná. Pravděpodobně.
Ale ještě to nevíme jistě. Rozhlědněte se.
Žádná žula tu není.
Nikde není vidět.
Myslíte, že je ten kámen odtud?
- Neřekl bych. - Dobře, vrat' mi ho.
Jenom kámen, řekli byste na první pohled.
Kde ses tu vzal, příteli?
Musíme tamhle.
Pojd', Dave. Pokusím se tvůj čas nepromarnit.
Vím, že toho máš moc. Tak pojd', hochu.
Tak, tohle je obraz.
Žádná Mona Lisa, ale pro nás stejně podmanivá.
Je v něm příběh, příběh o tom, co se tu stalo.
- Poznáváš tohle, Jime? - Zase žula.
- Ano. A kde žula vzniká? - V hlubině, pomalu.
Velmi pomalu, jako hustá polěvka.
Jako vařila moje máma.
Proto jsme doma nemívali moc hostů u večeře.
Ale když se žula tvoří hluboko dole,
jak se, kruci, mohla dostat sem?
Vystoupala a přinesla ji řeka.
Stejný vzestup, který vytvořil Skalistě hory a Himálaj.
Podívejte se na tohle. Další vzestup.
Kde se to tu vzalo?
Tyhle vrstvy, zlámaně
a skloněně různými směry.
Ale není to stejný vzestup, jaký vytvořil tuhle žulu.
Ani podobný.
Něco se tu stalo.
Něco závažněho.
Už vidíte, co?
Je to tu krásně napsaně.
Jazykem, kterěmu ještě nerozumíte, ale je to tady.
Příběh o vzedmutí,
o bitvách vyhraných i prohraných.
Gotickě příběhy o prudkě změně,
o klidných dobách
a pak znovu o velkěm traumatu.
A vše souvisí s naším drobným přítelem.
To jsme my, geologově.
Vypravěči.
Vlastně tlumočníci.
A těmi se stanete i vy, pánově.
Jak to souvisí s Měsícem?
Ve vzdálenosti 380 000 kilometrů
musíte co nejdůkladněji popsat, co vidíte.
Nejen kameny, kterě chcete přivězt zpět,
ale jejich kontext.
A navíc budete vědět, co máte hlavně sbírat.
Tím se budete lišit od těch malých robotů.
Lidě s netečnou duší by si mysleli, že jen pracujete.
Ale vy se tam musíte stát našima očima a ušima, tam nahoře.
A abyste to dokázali,
musíte se nejdřív naučit jazyk
tohohle malěho kamenu.
Od dob Galilea a jeho teleskopu
je Měsíc pořád blíž a blíž.
A dnes, kdy lidě jako vy po něm opravdu chodí,
stále líp známe vlastnosti jeho povrchu.
Ale odpověd' na velkou otázku pořád neznáme.
Jak se to tam dostalo?
Možná před miliardami let, kdy se Země tvořila,
se uvolnila velká kapka tekutěho jádra
a vznikla dceřiná planeta.
A nebo je Měsíc spíš sestrou,
která se tvořila společně se Zemí?
Ze stejněho kouzelněho prachu?
Nebo se jeden velký asteroid spletl,
zatoulal se moc blízko do našeho gravitačního pole
a od tě doby musí obíhat kolem
jako věrný pes?
Díky datům, která NASA nabízí v posledních pěti letech,
máme představu o stáří Měsíce
a jeho chemickěm složení.
Ale pokud jde o jeho vznik...
Stále tápeme ve tmách.
Trochu světla možná přinese Apollo 15.
Pánově, musím si jít lehnout.
Hezky se vyspěte.
Čemu se křeníš?
"Mozek Farouka El-Baz"
Dobrý den. Pan El-Baz?
Podplukovník pan Alfred Worden.
Farouk El-Baz.
Očekával jsem vás.
Už jste někdy viděl lidský mozek zevnitř?
Ukážu vám svůj. Pojd'te.
Až budete na oběžně dráze Měsíce,
měl by váš mozek vypadat stejně.
Takhle, plukovníku Wordene,
to vypadá uvnitř měho mozku.
Kráter Alphonsus.
Tmavě skvrny při úplňku. Úzkě brázdy.
Podezření na vulkanickou erupci. Důležitě je slovo "podezření".
Vy nám to řeknete s jistotou.
Schröterovo údolí. Možná zformovaně proudem lávy.
Základna Moře klidu. Možná jste o ní slyšel.
Pro mě jsou to jen hrboly, klikatiny a kruhy.
Vy se to naučíte.
Nebojte se, budu s vámi.
Výborně.
Kráter Theophilus.
Jak daleko do vyvřelě vrstvy
sahá tato pahorkatá oblast?
Ach jo.
Nevím.
Představte si to. Vaši kolegově kopou na povrchu Měsíce
a vy lětáte nahoře a vidíte jak všechno do sebe hezky zapadá.
Vidíte to?
Nevím jistě.
240 km na východ.
46 km nad povrchem.
Tahle brázda je 7 km široká.
Jak hluboký je tenhle kráter?
- Asi 900 metrů. - Ano!
Plukovníku Wordene, bude z vás vynikající student.
Říkejte mi Al.
Pohoří San Juan, Colorado
Srpen 1970
Můžeme se...
...jsme-li dost chytří,
o takověto oblasti dozvědět hodně
tím, že sestavíme tzv. soupravu.
Co to je? Jaká zase souprava?
Mluvím o tuctu kamenů velkých jako pěst,
kterě vyprávějí příběh tohoto místa.
V celě jeho různorodosti.
Od typických až po neobvyklě.
Máte 10 minut.
Chtěl ses mi schovat, co?
Máš, Jimmy?
Skoro. A co ty?
Snad jo.
Prr!
Netvař se tak sebejistě.
Mám dobrej pocit.
Na tvěm místě bych byl nervózní.
Já jsem nervózní, Jimmy. Opravdu nervozní.
Ano, velice slušná kolekce, Dicku.
Už víš, co máš příště hledat.
- Můj ty bože. - Dobře.
Tak ukažte, co máte.
Ty první, Jimbo.
No vida.
Není...
...to zlě.
Dave?
Slušně.
Dobře.
Na první pokus.
Zajímavě.
Ukaž, Jacku, cos našel.
To je rozkoš.
Aha.
No ne!
To dvojče bylo dost nápadně.
Ale tohle...
- To se moc často nevidí. - Byl jsem překvapený.
Výborně. Dobrá různorodost.
Vyprávějí příběh.
"Celkový obraz"
- Něco nověho, Dave? - Jak jsem říkal.
Let byl zrušen a Deke s námi chce mluvit.
Tamhle ho máš.
Ahoj, chlapi. Pojd'te dál.
Věděli jsme, že redukce je nutná a že nás Kongres zastaví.
Stalo se.
Původní podoba Apolla 15 se změnila.
Přecházíme přímo k letům typu J.
To, jak víte, znamená delší pobyt na povrchu,
vylepšený LEM, lepší skafandry a bágly
a mnohem víc výzkumu.
A samozřejmě lunární autíčko.
Příští let si jedno poveze. Vyzkoušíte si ho jako první.
Apollo 15 bude první expedice typu J.
Ostatní posádky se musí přizpůsobit.
Potřebujete delší výcvik.
Nevím, jak to zvládnete, ale ode mě máte veškerou podporu.
Spolehni se, Dekeu.
Takže vy máte Apollo 15
a následuje Apollo 16 a 1 7.
Ale tím končíme.
Apollo 18 a 19 zrušili.
Všechno, hoši.
Smůla, Jacku.
Ne! To myslíš vážně?
To, co děláme, je ted' mnohem důležitější.
Vytváříme úplně novou vědu.
Lunární terěnní geologii.
Buell Park, Arizona Září 1970
A musíme to dělat společně. Čas je vším, pánově.
A příprava je klíčem k úspěchu.
Když přijdeme na nově místo, co uděláme?
Vyjdeme na nejvyšší bod,
abychom získali celkový obraz.
Rychle.
Tenhle pahorek.
Tam právě přistál modul.
Dave, vyraž tam. Řekni mi, co vidíš.
A ty, Jime, ty budeš kreslit, co Dave popisuje.
Pak si to vyměníte.
Houstone, Albatros přistál.
Dave, začni na 12 hodinách.
Pak se otáčej a říkej nám, co vldíš.
Takže...
12 hodin mám na...
Tedy...
Jsou to ty vrstvy na vzdáleně straně kaňonu.
Vpravo je spousta prachu
a něco zeleněho ve svahu.
Dál vpravo je velká... obrovská...
Brekcie... Ne, ne, je to...
Balvan, vypadá jako brekcie,
v pravě straně stěny.
Na třech hodinách je...
Vrstva skal, asi...
... ve čtvrtlně výšky od spodního konce.
Takhle asi ne.
Na čtyřech hodinách je velký blok žuly, na vrcholu kopce.
Obsahuje nejměně čtyři vertikální žíly,
kterě postupují až nahoru.
Dobře.
Na šesti hodinách, na východu z kaňonu, je hřbet.
Houstone, na devíti je silná vrstva
uniformních, horizontálních vrstev.
Stoupají směrem vpravo.
Nad nimi je asi 20 vrstev světlěho a tmavěho materiálu.
Na obzoru je horskě pásmo.
Asi 20 stupňů.
Ano.
Chytil se.
Chtěli bychom udělat sólový výstup hned po přistání.
Jak?
V podstatě jen vystrčím hlavu a podívám se kolem.
- Proč? - Obhlídka místa.
Geologická.
Takže budeme riskovat pátě natlakování kabiny?
Vynaložíme peníze a práci na předělání kontrol a postupů,
zvýšíme váhu o další zásoby.
A ve výsledku přidáme další položky
do letověho a výcvikověho plánu, kterě jsou už ted' přeplněně?
Pojd' s námi někdy do terěnu a pochopíš, jaký to má význam.
- Měl bych? - Samozřejmě. Máš kuráž, Dekeu.
Máme parádní hrabičky, vymyslel je profesor.
Pomůžou nám získat komplexní sadu kamínků povrchových hornin.
A chtěli bychom ještě teleobjektiv.
- Jsme na váhověm limitu, to víš. - To jsem promyslel.
Setkání uděláme níž, nebude potřeba tolik paliva.
Ubrat palivo?
Kvůli hrabičkám?
Hrabičkám a objektivu.
Aha.
Červenec 1970
Tady, celkový obraz.
- Řekni mi svůj celkový dojem. - No, je tu...
- Rychle. - Proud bazaltově lávy.
To je moc detailní. Nejdřív celkový obraz.
Kuželovitý kopec se spoustou lávy.
Odkud ta láva teče?
- To sakra nevím. - V kuželu je otvor.
Vidíš?
- Nevidím. - Samozřejmě že ne.
Už jsme to minuli.
No dobře, zkusíme to znovu.
"Průzkum krásných míst"
Já jsem tu nový.
- Musíte zapůsobit. - Pánově.
Místnost neopustíme ani na oběd,
Rocco Petrone ředitel programu Apollo
dokud se nedohodneme na místu přistání Apolla 15.
Máme tu...
...mrtvý bod mezi kráterem Marius na jedně straně
a Hadleyovou brázdou v pohoří Apeniny na straně druhě.
Hádáme se o to už půl roku
a bez jediněho pokroku a takě bez vstřícněho kroku.
Chceme-li startovat v červenci, musíme to vědět dnes.
Začneme tedy od počátku.
Chete?
Stojím za svým názorem, kráter Marius.
Držme se toho, co známe. Přistání na rovníku.
Vymýšlet něco jiněho, v oblasti, odkud nemáme ani fotky...
- Co nová naváděcí trajektorie? - Pohon je mnohem účinnější.
Nová naváděcí trajektorie ani pohonný systěm mě nezajímají.
Víte, jak jsou ty hory vysokě?
- 5 500 metrů! - To je pravda.
- 5 500 metrů! - Jsme si vědomi.
Přistání mezi těmi vrcholy mě upřímně děsí.
- Proč jít tam, kde jsme už byli? - Měsíc je Měsíc.
Jak to můžete říct? Proč říkáte "Měsíc je Měsíc"?
Neuvěřitelně...
Podle mě jsou nejdůležitější vzorky.
Kráter Marius je podobně unikátní místo
pro zkoušky všech teorií o stvoření
a zřejmě bezpečnější pro přistání.
Dr. Pembertone? Apeniny by měly být především
velkým zdrojem hlubších a starších vyvřelin.
Možná tam najdeme materiál z původní měsíční kůry.
Je to rozlehlě.
Jak podle vás astronauti prozkoumají tak obrovskou, rozsáhlou plochu?
No, Dave?
Budou mít auto.
Mělo by být hotově včas a v Hadley nejsou nerovnosti,
podle radaru, kterě by bránily autu v jízdě.
Vidíte, pánově.
Marius je o to logičtější.
Marius je přitažlivý
jen údajně vzácnými vulkanickými materiály
a tím, že je snáze přístupný.
Výborně. To už můžeme myslet i na kráter Tycho.
Dobrá, uvažme to.
Mám důvody, proč kráter Tycho považovat za ideální místo.
Ale jdi, Jasone. To je hloupost.
Astronauti dovezou tolik regolitů, že jimi zasypou celou NASA.
Pánově.
Takhle se nikam nedostaneme.
Vzdalujeme se od řešení.
Pánově, času moc nezbývá.
A ještě jsme se nerozhodli.
Marius, nebo Hadley?
Pomoz nám s tím, Dave.
Jste velitel a neřekl jste ani slovo. Co myslíte?
Podívejte se...
Nezlob se, Chete, ale my klidně přistaneme kdekoli.
Dr. Pembertone, chápu, že máte výhrady,
ale z toho, co jsme se naučili v terěnu,
Hadley v Apeninách s různými zdroji, vnějšími i vulkanickými,
je to nejlepší místo k sestavení obrazu o tom, jak Měsíc vznikl.
- Může to být trochu riskantní. - Ani moc ne.
Ale takě...
V Apeninách je ještě něco.
Velkolepost.
Věřím, že bychom měli zkoumat krásná místa.
Je to dobrě pro duši.
Pak tedy Hadley, pánově.
Ano!
Kapoho, Havaj
Prosinec 1970
- Tak co? - Jeden přelet.
Ukaž.
- Bylo tam 16 vulkánů. - Výborně, ano, ano...
Panebože, dokonalě.
- Úhel pohledu? - 34 stupňů.
No, příteli...
Bude to, jako bych na Měsíc letěl sám.
Bože, já tomu nevěřím.
Farouku, v noci se mi o tom zdálo, viděl jsem to.
Cos viděl?
Sebe na orbitě a zasáhl mě meteorický roj.
Padám dolů do Ciolkovskěho kráteru.
Je mnohem hlubší než na fotkách.
A když dopadnu,
náraz ztlumí vrstva prachu.
Vulkanickěho prachu.
A nic mi není.
- Co to znamená? - Že jsi připraven.
Znáš Měsíc jako svou vlastní planetu.
Jsi ted' stejný šílenec jako já.
Velký kaňon.
Ne.
Správně.
- Kráter po meteoritu. - No ne. Výborně.
Velký kaňon.
Nekecej.
Hadleyova brázda, to je moje.
Mohl bys rozsvítit, Stane?
Tohle bude naše poslední společná výprava.
- Jsem rád, žes přišel, Dekeu. - U toho nemůžu chybět.
Ano, taky byste mi tu scházel.
Až tam budete, uvidíte spoustu tohohle.
Bazalt.
- A spoustu tohohle. - Brekcia.
Brekcia!
Ale pokud mi budete naposledy věnovat pozornost,
chci se přimluvit za tohohle přítele.
Opravdu nevíme, co na povrchu Měsíce najdeme.
Klíčky od auta Petera Conrada?
Možná.
Ale rádi bychom našli tohle.
Anortozit.
Je důležitý, protože může rozluštit mnohě záhady
o původu Měsíce.
Pokud najdete tohle,
bude to možná část původní měsíční kůry.
Byla by škoda, kdyby tam byl
a my jsme ho přehlědli.
8 metrů a 0,6 m/s.
Zbývá 7% paliva. 6 a 0,3.
31. července 197 1 8:29 centrálního času
4,5 a 0,3. Mlnus 0,3. 3 metry. 2,5 metru. Mlnus 0,3. Kontakt.
Řídicí středisko Oddělení geologie
Ano!
Houstone, Sokol je na rovlně v Hadley.
Rozumím, Sokole.
"Rovina v Hadley - Apeniny"
Horní poklop je otevřen a zajlštěn.
Otevřen dokořán.
Tak co vzrušujícího nabídneme přátelům z geologle?
Protahuju se průlezem.
Pánl, to je výhled.
Kdyby to tak vlděl profesor.
Ted'se dívám na sever.
Vldím Pluton, lkarus a Chaln.
Vytahuju kameru. Začínám v pozlcl 1 2 hodln.
Jedu přes horu Hadley.
Nlkde nejsou ostré hroty anl větší vyvýšenlny.
Teleobjektlv je na to skvělý.
Směrem na východ jsou vrstvy ve sklonu asl 30 stupňů.
Je tam jasný, čerstvý kráter, na východ od St. George.
Je skoro úplně bílý.
Je tam vrstva vyvřelln asl v průměru kráteru.
To se bude hodlt, až se tam dostaneme.
Rozumím, Dave. To určitě.
Endeavor, tady Houston. Jste ted' v T-2.
Houstone, můžu mluvit o Ciolkovskěho kráteru?
Výborně, posloucháme.
Nejdřív střední vyvýšenina.
Střední vrchol je hrot s ostrými hranami na jihu a východě.
Na severu je hranatý.
Zdá se, že na jihu a západě jsou nějakě vrstvy,
z nichž vystupuje vrchol.
- Slyšíte mě? - Slyším vás hlasltě a člstě.
Hlasitě a krásně čistě, příteli.
Kdykoll sl řekněte.
- Tak co, Dave? - Můžeme?
Můžeme.
- Přes tu zarážku. - Už jede.
Výborně, zdá se, že je v pořádku.
Už to bude. Výborně, ještě trochu.
Ještě kousek. Už to bude.
- Už leze. - Už jedeme, Joe.
Musím sl trochu zvyknout. Rychlost 1 5 km/h.
Musím se pořád dívat na cestu. Je krásně ovladatelný.
Najíždím na menší svah.
Není tu vůbec prach.
Řízení cltllvé, I když na zadní kola. A moc neklouže.
I když prudce zatočím, krásně poslouchá.
Podívej se.
Hezký kráter, průměr asl 1 metr.
No nel Počkej chvíll. Hodlly by se nám pásy, Jlme.
To ano. Nějak vyhazuje.
Trochu uber, aby zabral.
Plyn mám na podlaze. Jedeme 1 9 za hodlnu.
Ještě, že to má takový podvozek.
Opravdu to hodně drncá.
Je tu podlouhlá propadllna.
Tady můžeme vrtat.
"Potíže s vrtákem"
Tahám, ale ten krám nejde ven.
Nemůžu ho vyndat.
Pomůžu tl, Dave. Musíme ho dostat ven.
Nevím, kde jsme se kousll, ale nějak to tam drží.
Dobrý, Dave. Ukaž.
Můžeme?
Raz, dva...
... třll
Krucl.
Dave, dejte si pauzu.
Přestaňte, nechte vrták v zemi.
Pak se tam vrátíte a vytáhnete ho.
- Chci to dodělat, Joe. - Dave, Jime.
Činnost na místě ukončete. Vrat'te se do auta, prosím.
Pohlídejte, aby se k vrtáku ráno vrátili.
To by nezbyl čas na severní komplex.
Severní komplex byl jen možnost. Potřebujeme vzorky jádra.
Ale ty nedostanou, určitě ne. Chceš na to dát jednu výpravu?
Když bude potřeba...
Byla to dřina.
To by mě nenapadlo, že za hodinu neodvrtáme ani pár cent'áků.
- Tak co, v pořádku? - Mám jenom žízeň, jinak dobrý.
Zamotal se mi kabel.
- Proč jsi nic neřekl, Jime? - Nechtěl jsem zdržovat.
Tak se napij.
Houstone, tady Sokol.
Ano, Sokole, Houston. Mluvte.
Joe, vracíme se na to místo.
Jak dlouho máme ten vrták dolovat?
Už se s tím zdržujeme dlouho.
Opravdu to tak nutně potřebujete?
To já ti neřeknu, Dave. Počkej.
Tak co bude? Nedostaneme se na Hadleyovu brázdu.
- Na to zapomeňte. - Ani omylem!
- Brázda, Lee. Nesmíme ji vynechat. - Počkejte.
- Nevěděl bys, jestli bazalt... - Co si to dovoluješ?
Jen marníme čas. Je to takhle:
Jádro velmi rád opustím
- a přejdu k pozorování. - Samozřejmě.
Ale jestli jádro nezískáme, pro celý svět to bude neúspěch.
- Ale Lee... - To si asi nemůžeme dovolit.
Ještě párkrát to zkusíme a pak půjdeme dál.
At' to dopadne jak chce. Souhlasíte?
Dobře. At' to zkoušejí.
Dave, Jime...
Ještě to jednou zkuste.
A pak pokračujte k tomu nejdůležltějšímu.
Dobře. To sl mákneme.
Doufám, že ten mražený špenát k snídanl se vyplatí.
- Hergotl - Počkej, možná se to uvolňuje.
Co s tím pořád je?
Vezmu to zespodu.
Počkej chvíll, líp sl to chytnu.
Raz, dva, třll
Tak, chlapi, a ted' do brázdy.
Rozumím, Joe.
"To, pro co přišli"
Houstone, přesouváme se na další místo.
Krajlna odpovídá fotograflím z Apolla 1 4.
Je tu soustředění obrovských balvanů.
Tenhle balvan je hodně hranatý.
Z jedné strany je sklo, se spoustou bubllnek.
Vypadá čerstvě. Dej ml kladlvo.
Někollk velkým balvanů se skutálelo ze svahu.
Jsou hranaté a mají stejnou barvu a strukturu.
Má llnle, o kterých už mluvll Dave, jamky a všechno.
8 za hodlnu do mírného kopce.
- Vldíte, jak krásně stoupá? - Jedeme v kurzu 1 65.
- Jsme na ohybu. - Na východním okrajl.
Tady je úlomek.
Povrch má hrubou strukturu.
Vypadá to jako jemná zrnka. Šedá, velml pevné částlce.
Mohl by tu být Rhysllng?
Jsme na okrajl kráteru Spur.
Je tu obvyklý bazaltový regollt s koronou světlé vyvrženlny.
Berte ty zvláštní.
No ne.
To je krása.
- Má bílý klast. Je asl... - Hele, podívej se na tohle.
Jako bych tam vlděl dvojče.
Hádejte, co jsme našll.
Hádejte, co jsme našlll
Máme asl to, pro co jsme přlšll.
Asl jsme našll anortozlt.
Je to on!
Jako bychom byll v horách sv. Gabrlela.
Rozumím, Dave.
Sáček 1 96 bude opravdu extra.
Viděl jsi to?
Nevěřil jsem, že náhodný sběr z povrchu může přiněst tohle.
Může. Půjčíš mi ty kluky někdy do terěnu?
Jo, pane. Tohleto je ta pravá věda!
Měl jste pravdu, dr. Silvere.
Nemůžu se dočkat, až to přivezou
a uvidím, co z toho vybádáte.
Snažíme se jet přímo vpřed a držet se na vrstevnlcl.
Nechceme sjet dolů.
Asl zaparkuju tamhle.
VHoustonu dobře uvldí.
Joe, mohl bys sem vzít kameru?
Uvldíte opravdu nádherné místo.
Panečku, vldíš tu brázdu?
- Co vy na to? - Co vy na to, mllovnícl geologle?
Vldím tou brázdou až dolů, všude je nějaká sut'.
Nějaký výchoz je možná asl na 1 1 hodlnách od Slunce.
Vypadá jako vrstva, asl 5 procent stěny brázdy vertlkálně.
Nádherné, Dave. Nádherné.
Jak by řekl vesmírný básník Rhysllng:
"Jsme přlpravenl, že se vrátíte zas
k domovům lldí
na chladných, zelených pahorcích Země."
Děkujl, Joe. Taky jsme přlpravenl.
Ale bylo to nádherné.
Dave, Jlme, na profesorově tvářl jsem zaznamenal droboučký úsměv.
Asl jste právě dokončlll závěrečnou zkoušku.
To rádl slyšíme. Řekněte mu, že bez něj bychom jl neudělall.
Dobře, Joe, mohl bys otočlt kameru k modulu?
Snad máte dobrý obraz.
Vlevé ruce mám ptačí brk.
A v pravé ruce kladlvo.
Jedním z těch, kteří nám pomohll se sem dostat, byl pan Gallleo.
Kdysl učlnll objev o pádu předmětů v gravltačním poll.
Říkall jsme sl, kde nejlépe potvrdlt jeho zjlštění
než tady, na Měsícl?
Tak vám to ukážeme.
Ten brk je člrou náhodou sokolí.
Pocta našemu Sokolovl. A obě věcl ted'pustím.
Měly by dopadnout současně.
Tak co?
Potvrdllo se, že pan Gallleo měl pravdu.
Výborně, Dave.
Jak říkám: "Není nad trochu vědy na Měsícl."
Pánově.
- Jsem na ně pyšný. - Vedl jste je výborně.
Joe.
Dave, Jime, přišel k nám velmi vzácný host.
Rád by vám řekl někollk slov.
Rozumím, Joe.
Ahoj, Dave.
Odvedli jste skvělou práci.
Ani netušíte, jak jsme tady dole jásali.
To asi proto, že jsme měli skvělěho učitele.
Bylo jich hodně, Dave.
Vážíme sl toho, co jste pro nás udělal v přípravě.
Je tady toho k vidění hodně, a taky hodně práce.
To určltě.
Určili jste první místo na Měsíci, kam bychom se měli vrátit.
Profesore...
Doufám, že vás někdy vezmeme s sebou.
To by bylo...
...úžasně dobrodružství.
Ale mám pocit, jako bych tam už byl, díky vám.
Byl jste s námi, profesore, na každěm kroku.
Šli jsme na Měsíc jako vyškolení průzkumníci sbírat údaje.
"Vzorek č. 15415: Kámen stvoření"
Nejen s nástroji, ale takě s naší myslí.
Rád bych citoval Plútarcha,
který snad vyjádří naše pocity ve chvíli návratu:
"Mysl není lod', jež se má naplnit,
nýbrž oheň, jenž se má zažehnout."
To je ono.
Páni.
Vzorek č. 15415.
Říkají mu Kámen stvoření.
Je možná stejně starý jako sluneční systěm.
Od pěti let
jsem chtěl být pilotem.
A letět na Měsíc,
to pro mě bylo největší dobrodružství.
- Chápete? - Myslím, že ano.
Nic pro mě nebylo důležitější.
Ale najít tohohle drobečka,
pochopit, co představuje, co nám může říct...
Větší uspokojení už asi nepocítím.
Mám za to, že od Davea Scotta se ještě něčeho dočkáme.
Ale zatím bude věta "Přivezl z Měsíce původní kůru"
ve vašem životopisu vypadat velmi působivě. Co?